В главное меню | на содержание | далее

2.6. ТВАРИННИЙ СВIТ, РИБНI ТА МИСЛИВСЬКI РЕСУРСИ

Фауна

Сучасна фауна на території Національного природного національного парку НПП "Подольские Толтры", що проектується, почала формуватися ще в неогені, коли зменшилася площа Сарматського морського басейну та значного розвитку досягли справжні степи. Iз неогенового періоду збереглися останки дейнотеріїв, південного слона, етруського носорога, коня, первісного зубра, оленя, ранньої форми мамонта (знайдені в селах Кудринці та Шутнівці Кам'янець-Подільського району).
Фауна пізнього антропогену виявлена в багатьох місцях описуваної території, але найкраще досліджено місце поблизу Луки Врублівецької Кам'янець-Подільського району, розташоване на високій заплаві лісового берега Дністра. Тут знайдені залишки трьох мамонтів, первісного коня, волохатого носорога, північного та звичайного оленя. У цьому ж місці знайдено більш молоду за віком ранньотрипільську фауну. До її складу входило багато диких і свійських тварин.
Суттєвий інтерес становить середньої та пізньоголоценова фауна Залучанського та Нігинського місцезнаходжень. Тут зібрано понад 10 тисяч кісткових фрагментів. Характерною особливістю цього захоронення є велика різноманітність видів птахів, яких значно більше, ніж ссавців. Серед найбільш поширених: перепел, скельний голуб, звичайний шпак, костогриз, сіра ворона, деркач, вальдшнеп та грак. Деякі хижі птахи, що тримались на скелях, розташованих над Смотричем, охоче полювали на птахів (перепелів, деркачів, шпаків, костогризів, грачів та скельних голубів), а також живилися мишовидними гризунами та іншими дрібними звірками (кроти, білки), деякими земноводними, зокрема трав'яними жабами. У холодну пору року пернаті хижаки живилися також дрібними птахами та мишовидними гризунами.
На підставі остеологічного матеріалу можна припустити, що на межі пізнього плейстоцену та раннього голоцену в межах Подільського національного парку сформувалась фауна хребетних, яка з дещо зміненому стані існує і тепер. Таким чином, протягом заключних етапів неогену і впродовж всього антропогену фауна хребетних описуваної території поступово змінювалась і якісно (видовий склад), і кількісно (чисельність окремих популяцій). Архаїчні форми, які не змогли адаптуватися до нових умов зовнішнього середовища, зменшували свою чисельність і вимирали, а прогресуючі роди утворювали ряд форм, які поступово трансформувались в нові види. Зміни у складі викопної фауни продовжувались до моменту остаточного формування сучасної фауни, але і вона не є стабільною і змінюється під впливом антропогенних факторів.
Сучасна фауна оброблюваних угідь, суходільних лук та пасовищ південної частини Поділля представлена такими видами:

амфібії (зелена ропуха, озерна та трав'яна жаби), рептилії (водяний вуж, зелена ящірка),
птахи (золотиста бджолоїдка, сиворакша, серпокрилець чорний, сорока, грак, сіра ворона, хатній та польовий горобці, шпак, біла плиска, польовий жайворонок, сільська та міська ластівки та інші), ссавці (малий підковоніс, європейський широковух, степовий тхір, заєць русак, рябий ховрах, звичайний хом'як, звичайна полівка та ін.).

В лісах Подільського національного парку поширені такі ссавці: вовки, лисиці, зайці-русаки, європейські козулі, дикі свині, лосі, звичайні та малі бурозубки. Їжаки, жовтогорлові, лісові і польові миші, лісові полівки, сірий, лісовий вовчки. Зустрічаються 2-3 види дятлів, до 5 видів синиць, сойки, дрозди, зяблики, вівсянки, щеврики, костогризи та ін.
Для лісових формацій типові такі земноводні: трав'яна та гостроморда жаби, квакша, червоночерева кумка, звичайна та зелена ропухи, звичайні та гребінчасті тритони, прудка та живородяща ящірки, веретінниця, звичайний та водяний вужі, звичайна гадюка і спорадична мідянка.
Толтры характеризуються значною кількістю специфічної фауни наземних хребетних. Вузькість скельногорбистого пасма, незначна протяжність та розірваність горбів не змогли зумовити видової фауністичної автономії, тобто тут постійно, посезонно або періодично мешкають хребетні, які притаманні прилеглим рівнинним площам.
Земноводні скельно-товтрового зооценозу такі самі, як оброблюваних земель, але тут частіше трапляються квакші, особливо по чагарниках, більше зелених ропух, але менше часничниць. Чисельність трав'яних і гостромордих жаб по лісових ділянках Товтр порівняно з орними землями набагато вища. У скельних розсипищах під брилами пісковиків концентруються на зиму звичайні та гребінчасті тритони.
Герпетофауна Товтр відзначається високою щільністю популяцій усіх видів плазунів. Саме це є досить характерною фауністичною особливістю скельно-товтрового зооценозу. Тут постійно перебувають три види ящірок (прудка, живородяща, зелена), веретінниця, звичайний та водяний вужі, мідянка звичайна.
Пташине населення скельно-товтрового зооценозу відзначається значною чисельністю птахів скельного комплексу. До них належать шпак, галка, кам'яний дрізд, польовий горобець, серпокрилець, одуд, сич, пугач, звичайний боривітер.

До "Червоної книги" України занесені такі види:

- із плазунів - мідянка,
- із птахів - лелека чорний, журавель сірий, лунь польовий, змієїд, пугач, сипуха, скопа, чернь білоока;
- із ссавців - видра річкова, вечірниці мала та велетенська, підковоніс малий, широковус європейський.

Крім того, регіональної охорони потребують типові та червонокнижні види:

- із птахів - пірникоза чорношия, чапля біла, чернь чубата, лебідь-шипун, гуска сіра, шуліка чорний, орел-карлик, лунь лучний, кібчик, чеглок, скигляк малий, фазан, чорниш, веретенник великий, синяк, дрімлюга, рибалочка голуба, бджолоїдка, сиворакша, одуд, плиска жовтоголова, сорокопуд сірий, дрізд кам'яний та білобровий, синиця вусата, соловейко західний;
- із ссавців - борсук звичайний, куниця лісова, кутора мала, сліпак подільський, горностай.

Зауважимо, що серед ссавців та інших великих наземних тварин через значний антропогенний тиск реліктові чи ендемічні види не збереглися. Більшість таксонів, що були описані як ендеміни Товтр, нині знайдені і в інших регіонах. З наземної фауни відомі реліктові молюски, які зустрічаються тільки на вершинах окремих товтр. Лише серед комах, а також дрібних груп гідрокарбонатів можливі знахідки, що наочно підтверджують самобутність цього регіону. Тут є ендеміки Волино-Подільської біографічної підпровінції - турбелярія та реліктовий рачок третинного походження. Антропогенізація водотоків стала причиною випадання рідкісних таксонів та розвитку видів - еврібіонтів та убіквістів. У зв'язку з цим, особливу увагу слід звернути на джерела та ґрунтові води, інші нестандартні біотипи, в яких часто зберігається первинна фауна і флора. До найбільш репрезентивних груп в цих водоймах відносяться гарпактикоїди, остракоди та коловертки. В мікроводоймах пазух листків черсака басейну р.Тернава виявлено форму, близьку до встановленої для мохів південної Африки (цікаві знахідки біля сіл Iванківці та Врублівці). Найбільша кількість рідкісних реліктових видів знайдена серед рачків - гарпактикоїд (в ґрунтових водах басейну р. Збруч третинних піщаних відкладів близько смт Сатанів). Цей вид зустрічається в межах Австрало-Папуаського та Iндо-Малайського ареалів в поверхневих водах. Його переміщення в ґрунтові води відбулось, можливо в пліоцені, а суцільний раніше ареал скоротився до тропічних регіонів. Напевно, із похолоданням пов'язане і утворення інших підвидів. В цілому для регіону Товтр встановлено 7 видів гарпактикоїд. Серед всіх видів виділяється група ряду третинного походження, яка представлена трьома видами, що складає 43% всієї фауни гарпактикоїд регіону.
Антропогенізація водотоків стала причиною випадання рідкісних таксонів.
Стан водних об'єктів за показниками розвитку зооплактону та зообентозу представлено в табл. 2.6.1 та 2.6.2, різновидності риб водосховищ - табл. 2.6.3.

Таблиця 2.6.1. Стан водних об'єктів за показниками розвитку зоопланктону
N - чисельність організмів, тис.екз./м3
S - число видів
клас - клас якості води

Таблиця 2.6.2. Стан водних об'єктів за показниками розвитку зообентосу
Условные знаки:
S - кількість індикаторних "груп" для біотичного індексу,
G - "групи": E(phemeropterd), T (richopterd)
клас - клас якості води

Таблиця 2.6.3. Різновидності риб водосховищ

Фауна риб річок та ставків Подільського Національного парку "Толтры" представлена 72 видами риб. З родин прісноводних риб найбільше видів охоплюють коропові, бичкові, окуневі. Поодинокі види належать до родин міногових, осетрових, щукових, сомових, тріскових, колючкових, в'юнових.
Якщо вилови дикої річкової риби зменшуються і на водоймах Кам'янець-Подільського, Чемеровецького і Городоцького районів дозволено тільки спортивне рибальство для задоволення потреб рибалок-любителів, то умови відтворення різних форм коропа, частково, карася, яких розводять у ставкових господарствах, зростають.
Фауна риб водних об'єктів включає цінні напівпрохідні та прохідні види. Це зокрема білуга, азово-чорноморський осетер, севрюга, чехоня, судак тощо. У зв'язку зі спорудженням різноманітних гребель ці риби тепер майже відсутні у водоймах.
Найбільш практичне значення мають види родини коропових, а серед них різні раси коропа та карася. Мальок коропа запускається у ставки рибкомбінатів, радгоспів і колгоспів, спортивних товариств.
На всіх річках дозволено спортивне рибальство з вудками.
Для збагачення їх фауни у водойми запускають такі види риб - фітофагів, як товстолобик, білий амур.
Для підвищення продуктивності рибальства слід більше уваги приділяти очищенню стічних вод, не проводити спрямлення русел рік, проводити регулярні посадки зелених насаджень на прибережних територіях.
В лісах НПП "Подольские Толтры" поширені такі ссавці, що належать до мисливської фауни: вовки, лисиці, зайці-русаки, європейські козулі, дикі свині, лосі.
Чисельність основних видів мисливської фауни приводиться в табл. 2.6.4.

Таблиця 2.6.4. Чисельність основних видів мисливської фауни

З таблиці видно, що оптимальна кількість тварин, які складають мисливську фауну, дуже відрізняється від фактичної кількості. Винятком можна вважати кабанів: їх процент від оптимальної чисельності досить високий (68%). А найменший процент від оптимальної чисельності лосів - всього 12. Найбільша кількість на території зайців-русаків (170), за ними ідуть косулі (115), кабани (40) і лосі (5).
Ліси держлісу, польові, лісові, болотні та інші, угіддя колгоспів і радгоспів закріплені за Українським товариством мисливців та рибалок, як прописні мисливські господарства.
Для відтворення мисливських угідь наказом об'єднання "Хмельницькліс" виділені ділянки мисливських господарств районних організацій УТМР та державних мисливських господарств:

> Кам'янець-Подільська районна організація УТМР;
> ур."Фрідровецька дача" Кадіївецького л-ва,
> ур. "Панівецька дача" Панівецького л-ва,
> ур. "Маківська дача" Маківського л-ва.
> Чемеровецька районна організація УТМР:
> ур. "Циківська дача" Маківського л-ва,
> ДМГ "Подільське" ур. "Вишнівецька дача", кв.22-42.

Таблиця 2.6.5. Мисливські заказники обласного значення
Таблиця 2.6.6. Закріплення мисливських угідь за районними та обласними організаціями УТМР, як приписних мисливських господарств

Ліміти використання диких тварин згідно з додатком до листа Держкомлісгоспу України від 10.01.1998 р. № 04-06/151 відображені в табл.2.6.7.

Таблиця 2.6.7

В главное меню | на содержание | далее